Роль освітньої дипломатії в механізмі модернізації підготовки державних службовців (Серія: Історія. Політологія, 2025)
Стаття присвячена дослідженню освітніх траєкторій політичних діячів України крізь призму історичного розвитку та трансформацій вищої освіти від радянського періоду до сучасності. Актуальність проблеми зумовлена тим, що освіта політичної еліти безпосередньо впливає на якість державного управління, ефективність проведення реформ та формування демократичних інститутів. Мета дослідження полягає у з’ясуванні особливостей формування освітнього рівня українських політиків, визначенні впливу радянської освітньої моделі на їхню професійну підготовку та аналізі змін, що відбулися після набуття незалежності.Методологія дослідження спирається на історико-порівняльний, біографічний, статистичний та системний методи, а також на контент-аналіз нормативних документів. Такий підхід дозволив відстежити еволюцію освітньої підготовки державних діячів та її зв’язок із політичними й соціальними трансформаціями в Україні.У результаті встановлено, що радянська система освіти формувала у політичних лідерів переважно технократичний та ідеологічно зорієнтований світогляд. Перші керівники незалежної України здебільшого мали інженерно-технічну освіту, що зумовлювало їхній підхід до управління. Натомість у 2000-х роках простежується зростання ролі правничої, економічної та управлінської освіти, що відповідало потребам інтеграції у світовий політичний та економічний простір. Значна частина депутатів і урядовців пройшла навчання у провідних українських університетах, а також за міжнародними програмами, що сприяло підвищенню їхньої професійної компетентності та наближенню освітніх практик до європейських стандартів.